Hun sagde: ''Tror du, det ville være sjovt, hvis vi giftede os?''
- Hvad sagde du? - Jeg tog imod tilbuddet.
Jeg ville aldrig være væk fra hende. Hun havde livsgnisten.
Forsigtig ...
Hvornår vaskede vi sweateren?
Lige efter krigen.
- Ved juletid i 50- eller 60'erne. - Hold op.
Jeg tænder op.
''Du gik op på bredden og sagde: 'Sådan her rører du andre kvinder'.''
''Plæneklipperens kone, kalkbrænderens datter.''
''Du søgte på dine arme efter parfumen.''
Bare rolig, skat. Jeg er bare ved at gå fra forstanden.
''Hvad nytter det at være kalkbrænderens datter?''
''Efterladt uden spor, som ikke talt til under elskov.''
''Som såret uden glæden ved et ar.''
''Du rørte min hånd med din mave i den tørre luft og sagde.:''
''Jeg er kanelskrællerens kone. Mærk min duft. ''
Når jeg ser væk, glemmer jeg, hvad gult betyder.
Men jeg kan se igen. Nogle gange er der noget udsøgt i glemslen.
Jeg tror, man skal kunne putte fingeren ind i det rullede kronblad.
- Og mærke varmen. - Nå?
Jeg ved det ikke.
Jeg ved ikke, om det, jeg mærker, er varmen eller min fantasi.
Varmen lokker insekter til.
Naturen fjoller ikke rundt ved blot at være dekorativ.
- Ja? - Hvordan skal jeg præsentere mig?
Jeg så Deres mand ved Meadowlake. Jeg kommer der ofte.
Sikke smukke blomster.
Jeg har aldrig set de lilla før.
Jorden der må tiltale dem.
- Hvad er der? - Åbn skufferne og se efter.
Mærkaterne og listerne er måske uhensigtsmæssige.
Hvis du ikke tænker, når du skriver det ned -
- behøver du måske ikke huske dem længere.
Jeg hørte en historie om tyske soldater -
- på grænsepatrulje i Tjekkoslovakiet under krigen.
Det var din tjekkiske elev, der fortalte den, Veronica.
Vi talte sammen under en middag.
Vær ikke nervøs. Det er en god historie.
Hun sagde, at alle tyske vagthunde -
- bar et skilt med teksten: ''Hund''. Tjekkerne spurgte: ''Hvorfor?''
Og tyskerne svarede: ''Fordi det er en hund.''
På messen undrede man sig over, om loven -
- om udbud og efterspørgsel kan tillade så mange makraméænder.
- De er overalt. Hvad er de til? - Kom nu, Phoebe. Du har da en.
- Som lampeholder eller noget. - Det har jeg ikke.
- Jo! Jeg fik den af Fiona. - Præcis.
Vil nogen have mere?
Vej ... Vejen ...
- Nej, men jeg vil gerne have vin. - Ja, lidt mere vin er godt, Fiona.
Sagen er ...
... at jeg halvdelen af tiden leder efter noget yderst relevant ...
... men jeg kan ikke huske hvad.
Når tanken er væk, er alt væk.
Jeg undrer mig over ... hvad der var så vigtigt tidligere.
Jeg tror, jeg måske er ved at forsvinde.
- Og hvilket år er det? - 2003.
Hvis du finder et brev med frimærke på på gaden, hvad gør du så?
- Jeg poster det. - Hvor poster du det?
Hvis det brændte i en biograf -
- og du så branden først, hvad ville du så gøre?
Vi går ikke i biografen mere. De viser det samme amerikanske bras.
- Har du set min frakke? - Den er der på din stol.
Må jeg stille nogle flere spørgsmål? Kan du sætte dig ned?
Jeg frøs bare lidt.
Sikken grim baby.
Hvornår flyttede vi ind her? Sidste år eller året før?
Nej, det var, da jeg stoppede på universitetet for 20 år siden.
Det er rystende ...
Vi må se, hvordan det går.
- Hvordan har Deres mand det? - Okay.
- Han og min kone blev venner. - Jeg hørte om det.
Jeg har noget, jeg gerne vil diskutere med Dem.
Hvis De har tid.
Min mand forsøgte ikke på noget med Deres kone, hvis det er det.
Han forgreb sig ikke på hende.
Og han ville aldrig gøre det. Det var snarere omvendt.
Nej, det er slet ikke det. Jeg vil ikke klage over noget.
Jamen det må De undskylde.
Kom hellere ind. Det er ikke så varmt, som det ser ud.
''Lad ingen få dig til at få det dårligt over din vrede på Gud. ''
Sådan ...
Jeg forstår ikke meningen med det.
Vi kan ikke være sikre på ... Du er alt for ung.
''Hvis patienten er hjemme -
- er plejeren ofte ægtefællen.''
''Plejeren må våge over degenerationen af en elsket -
- i årevis, mens nyhederne konstant bliver værre. ''
''De må udholde personlige fornærmelser med et smil. ''
''De skal kunne identificere lidelser under specielle forhold. ''
''Forestil dig, den, du elsker mest, bliver oprørt -
- men hverken kan forklare problemet eller selv forstå det. ''
Det lyder som et almindeligt ægteskab.
Hejsa!
Vi er nået dertil nu, Grant.
Vi er nået dertil.
Hvis vi overvejer det ... Hvis vi gør det ...
... så skal det være noget, der ikke er permanent.
Som en eksperimentel behandling.
En redningsplan.
Okay. Okay, vi kan tænke over det sådan.
Vi må sidde i køkkenet, så jeg kan høre Aubrey.
- De kan lige så godt få kaffe. - Tak.
Min søn fik ham til at se på sportskanalen for et år siden.
- Hvad skulle vi ellers gøre? - Det må være hårdt.
Tja, De ved. De ved godt, hvor hårdt det er nu.
- Er du sikker? - Ja.
Vil du ikke bare få en fornemmelse for stedet?
Jeg vil ikke tage beslutningen selv.
Hvilket sted?
- Jeg spøgte bare. - Rend mig.
Du tager ikke beslutningen selv, Grant. Jeg har allerede bestemt mig.
Okay.
- Vi skal hjem nu. - Mrs Taylor?
- Hej. Er det din søn? - Ja, jeg er hendes søn.
- Det er tid til dit bad. - Bad?
Du skal i bad nu.
Mr Andersson. Madeleine Montpellier, forstander.
Lad mig vise Dem rundt, så taler vi om mrs Anderssons tilstand -
- og et passende tidspunkt for at indlægge hende.
- Vi har meget naturligt lys. - Ja, det ser jeg.
Det her er mit yndlingsrum. Der er de i gang med et puslespil.
Det er vigtigt for os, at beboerne fungerer socialt.
- Mange aktiviteter er rettet ... - Goddag, Madeleine.
Det her er samlingsrummet. Fokus handler igen om at være social.
Familien må gerne hilse på. Vi har den seneste tv-teknologi ...
- Så beboerne kan samles og se på. - Goddag, Madeleine.
- Jeg har en julebluse. - Hvor festligt!
Det her er det stille hjørne til håndarbejde og læsning.
Vi kan tilbyde meget inden for fysisk aktivitet:
Ballonbadminton og siddende træning.
Det her er vores nye spisesal.
Vi kan tilgodese alle mulige diæter.
Lige nu får familierne tidlig julemiddag.
Det gamle Meadowlake ligger ved siden af og er nu dagcenter -
- men for de faste beboere er det her splinternyt.
Lad os gå ovenpå.
Jeg kører en tur med min te. Se ham der, Flo.
En rigtig charmør, hvad? Vil du sige ... du er en charmør?
- Jeg var nok en charmør. - Du er en bisse.
- Han er her om sin kone. Vær sød. - Jeg burde have vidst det.
Hvad kalder de unge det, Flo? Der er dømt kvajebajer.
Alle charmørerne er optaget ... eller døde. Mest døde.
- Du er selv ret charmerende, skat. - Skal vi?
1 . sal er pleje-afdeling. Elevatorerne er selvfølgelig aflåste.
Her flytter patienterne op, når de avancerer.
lnteressant ordvalg.
Lad mig vise Dem nogle værelser.
Så ser vi bagefter, hvor Deres kone skal bo.
Nej, det behøves ikke. Min kone avancerer ikke herop til.
Hvem vælger musikken? Da ikke beboerne, for de synger ikke med.
De almindelige værelser har eget stereoanlæg.
- Så patienterne vælger selv. - Hvor venligt.
Vi modtager ikke nogen i december, så hun må vente til januar.
December, jul ... For mange følelsesmæssige faldgruber.
Undskyld, jeg leder efter dokumenterne på Aubrey Burke.
- Det er Kristy, oversygeplejerske. - Mod folks bedre vidende.
Mr Andersson er her, fordi hans kone flytter ind i januar.
Nye boere må ikke modtage besøg eller samtaler ...
- ... i 30 dage for at falde til. - Hvilke besøgende?
- Alle, også nære slægtninge. - Jeg kan ikke bare forlade hende.
Vi forstår, det er meget svært at forlade en elsket et nyt sted -
- men de fleste behøver den tid til at falde til.
Før den regel glemte beboerne ofte, hvorfor de blev efterladt her.
Men får de en måned til at falde til ro, er de glade og tilfredse.
Derefter er et besøg hjem fra tid til anden i orden.
Vi skal nok tage os af hende. Det lover jeg.
Det lugter godt.
Jeg ville stå på ski, men turde ikke med alzheimer og det ...
- Hvorfor vækkede du mig ikke? - Hvad er det her, Grant?
De dokumenter, du skal skrive under, hvis du vil på Meadowlake.
Det har jeg jo bestemt. Du skulle underskrive og efterlade dem der.
Jeg må ikke besøge dig i 30 dage.
30 dage er ikke så lang tid efter 44 år.
Jeg tror ikke, jeg kan lide stedet.
Jeg tror ikke, vi skal lede efter noget, vi holder af, Grant.
Det tror jeg aldrig, vi finder.
Jeg tror, det, vi kan stræbe efter, er lidt nåde.
Jeg går ud fra, jeg skal have pænt tøj på hele tiden.
Omtrent som på et hotel.
- Hvordan ser jeg ud? - Som altid. Som du altid ser ud.
Og hvordan er det?
Ligefrem og vag. Sød og ironisk.
Er det sådan, jeg ser ud?
Åh, husker du?
- Overrasket, Grant? - Nej, ikke overrasket. Taknemmelig.
Alt er ikke væk, Grant. Det er bare ... på vej.
Nogle ting ville jeg ønske ville forsvinde, men det gør de ikke.
Du ved ... ting, vi ikke taler om.
Du forlod mig aldrig. Du elskede stadig med mig -
- på trods af begær andre steder.
Men alle de sandaler, Grant ... Alle de bare kvindelige tæer ...
Du måtte jo være en del af den tid, du var en del af.
Alle de smukke piger! lngen af dem ville udelukkes.
Du klarede dig godt sammenlignet med nogle af dine kolleger.
De, der forlod deres koner. Og kvinderne, der ikke accepterede det.
Jeg synes, folk er for krævende.
Folk vil være forelskede hver eneste dag. Hvilken belastning.
Og så den der dumme pige. Den dumme Veronica.
Pigebørn i den alder siger altid, at de vil tage livet af sig.
Du lovede mig et nyt liv, vi flyttede herud -
- og det er præcis, hvad du gav mig.
- Hvor længe siden er det? - 20 år.
Det er rystende.
Så, ser du ... Jeg er på vej ...
... men jeg er ikke væk.
- Fiona ... - Grant?
Forsvind ikke.
Det er det, der sker, Grant. Det sker lige nu.
Goddag. Jeg flytter ind i dag. Jeg hedder Fiona Andersson.
- Deres værelse står klar. - Perfekt.
Vores forstander, mrs Montpellier, viser vej. Hun venter Dem.
- Fiona. - Grant.
- Du må ikke forlade mig sådan her. - Vi havde intet, der bandt os.
Du kunne være kørt din vej og have svigtet mig. Men det gjorde du ikke.
Det takker jeg dig for.
Mrs Andersson. Jeg hedder Madeleine. Vil De have et øjeblik?
- Nej tak. - Ja tak.
Lad os finde Deres værelse, og så viser jeg rundt.
- Det lyder dejligt, tak. - Det er denne vej.
Vi har meget naturligt lys.
Værsgo ...
- Ja, det er fint. - Godt, De kan lide det.
- Er det alt, hvad De har med? - Ja, i øjeblikket.
Vi må se, hvordan det går.
Hvis De behøver hjælp med noget, så sig endelig til.
Tak, mrs Montpellier. Og nu vil jeg gerne sige farvel til min mand.
Vi har ikke været adskilt i en måned de sidste 44 år.
Det er en stor ting.
Kære Fiona ...
Grant ... Ved du, hvad jeg gerne vil have?
Jeg vil elske med dig. Og så skal du gå, for jeg skal blive her -
- og hvis du gør det svært for mig, holder jeg aldrig op med at græde.
Gå så ... Gå så.
''Officererne kom udefra og troede ikke, alle ville møde MacDonald.''
- ''lngen rørte sig. De røde ...'' Hej. - Hej.
Kristy, vi mødtes på rundturen. Hvordan har mrs Andersson det?
Jeg ville vide, om jeg kunne låne Dem et øjeblik?
Jeg læser lige for mr Bark. Vent i spisestuen, til kapitlet er slut.
''De røde taglys rørte sig i solen, og hundene var tavse.''
Goddag, mr Andersson. Hvad kan jeg hjælpe med?
Det er Frank. Han var kommentator for Winnipeg Jets.
Han elskede det for meget til at gå på pension. Han bor på 1 . sal.
Jeg vil ... Min kone har altid været en anderledes person.
Jeg har hørt, at alzheimer ikke kan diagnosticeres før ...
Vi passerede et naturområde, hvor vi gik en tur sidste år.
Vi så smukke klokkeliljer.
- Ja, de er smukke. - Ja, de gjorde indtryk.
Og selv om det var dækket af sne, sagde hun: ''Åh, husker du?''
Det var jo for nylig.
Forsvinder korttidshukommelsen ikke først?
Jo, men ikke på en gang.
Og det er en trøst, at langtidshukommelsen varer længe.
Ja, langtidshukommelsen er intakt.
Men da hun nævnte klokkeliljerne, var jeg lige ved at vende om.
Jeg mener, tænk, hvis det her bare er den, hun er nu?
- Hun er for ung til at ... - Ja, hun er ung.
Og det er svært. Det er der ingen tvivl om.
En måned er lang tid.
Jeg er i tvivl om 30-dages-reglen. Den gør det nemt for personalet.
De kan få nummeret på min personsøger.
De kan ringe, når De vil. Gerne hver eneste dag.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Mr Andersson, Deres kone skrev en besked, hun bad mig give Dem.
GÅ NU. JEG ELSKER DlG. GÅ NU. FONA
Okay.
Mange tak.
''l store dele af den tænkende hjerne -
- presser klistrede belægninger neuroner ud af cellemembranen. ''
''Knudrede tråde ødelægger transporter fra cellerne. ''
''Alt i alt opløses mange millioner synapser.
''Da hjernens strukturer er så specialiserede -
- afgør neurontabets præcise område -
- hvilke specifikke funktioner der svækkes. ''
''Det er som en række lys i et hus -
- der slukkes et efter et. ''
Sikke en fin kaffemaskine. Jeg har altid ønsket mig sådan en.
De var på tilbud på Oanadian Tire.
Vi fik den af min søn og hans kone. De bor i Kamloops.
De sender flere ting, end vi kan klare.
Det var bedre, hvis de brugte pengene på at besøge os i stedet.
- De har vel travlt med deres eget. - De var på Hawaii i fjor.
Det var forståeligt, hvis der var familie, der var tættere på -
- men der er kun ham.
Folk bliver ensomme.
Specielt når de ikke kan besøge nogen, de holder af.
Fiona, for eksempel ...
- Min kone. - Sagde du ikke, du besøgte hende?
Det gør jeg. Nej, det er ikke det.
Hun er faldet godt til. Jeg glæder mig til at se Dem i morgen.
- Så ses vi i morgen. - Måske bliver hun overrasket.
Det er længe siden, hun så Dem, og hun er faldet godt til.
Jeg forstår.
Der er De jo. Nu skal jeg følge Dem ned til hende.
Åh, pinseliljer så tidligt. De må have været dyre.
Goddag, mr Andersson. Rart at se Dem.
Godt ... Hendes værelse ligger der. Det husker De nok fra sidst.
Navneskiltet er på døren. Værsgo.
Der er hun. Gå over og hils på uden at skræmme hende.
Husk, hun måske ikke ... Gå nu bare.
Bridge ... Gravalvorligt. De er temmelig fanatiske.
Jeg husker, jeg var sådan i college en tid.
Mine venner og jeg skulkede, røg og spillede som korthajer.
En hed Phoebe. De andre husker jeg ikke.
- Phoebe Hart. - Kendte De hende også?
Vil De have noget? En kop te? Kaffen er ikke noget videre her.
Jeg drikker ikke te.
Jeg tog blomster med til dig for at opfriske værelset.
- Jeg var der, men du var der ikke. - Nej, jeg er jo her.
- Du har fået en ny ven? - Det er bare Aubrey.
Det sjove er, at jeg kendte ham for mange, mange år siden.
Han arbejdede i en isenkræmmer, hvor farfar plejede at købe ind.
Vi spøgte altid med hinanden, men han turde aldrig invitere mig ud.
lkke før den sidste weekend, hvor han tog mig med til en kamp.
Men farfar kom for at køre os hjem.
Jeg var der hen over sommeren og besøgte farmor og farfar.
- De boede i en hytte ved søen. - Jeg ved, hvor de boede, Fiona.
- Det er der, vi boede. Vi bor ... - Jaså?
Jeg må tilbage. Han tror ikke, han kan spille uden mig.
Fjollet, for jeg kan knap nok huske reglerne. Undskyld mig.
- Er l snart færdige? - Det ved man ikke.
Hvis De spørger den bistre dame der, får De sikkert en kop te.
- Jeg har det fint. - Klarer De Dem, hvis jeg går?
Det må være underligt. Men man vænner sig hurtigt til det.
De lærer, hvem de alle sammen er, selv om nogle af dem er langt ude.
Forvent ikke, de alle lærer, hvem De er.
- Dårligt tidspunkt, midt i spillet. - Hun spiller ikke engang.
- Men hendes ven spiller, Aubrey. - Og hvem er Aubrey?
De knytter sig, hvilket tager over. De er venner. Det er en fase.
- Ved hun, hvem jeg er? - Måske ikke.
lkke i dag, i morgen ved man aldrig. Det varierer hele tiden.
De vænner Dem til det, så De ikke tager det så personligt.
De må lære at tage en dag ad gangen.
Undskyld, jeg må lige ordne det.
Jamen, mr Andersson. De er vist en af vore flittigste besøgende.
- Hej, Fiona. - De er meget ihærdig.
Jeg har nogle bøger med til dig. Dem er der ikke mange af her.
''Letters from lceland'' af Auden. Den ville vi læse sammen.
- Kan vi tale sammen alene? - Jeg ved ikke ...
Aubreys kortspil begynder snart, så går vi, og så tegner han.
Måske har du tid senere. Jeg venter eller kommer igen om nogle timer.
De er meget ihærdig.
l Philadelphia er der sudden death ved stillingen 2-2.
Leafs, anført af Andrechuk over blå linje. Skud lige på.
Returen ender bag nettet. McOain når den ikke.
Ud til venstre og nu kommer Flyers, anført af Romanuk igen.
- Skud lige på! Ved siden af! - Godt gået, Frank.
Nu kommer de igen. Leafs med Sundin fører pucken over linjen.
De får ikke afsluttet, og Philadelphia overtager pucken.
Aubrey sover nu, hvis du vil snakke.
Ja. Kan vi finde et sted, der er lidt mere privat?
Hvis du vil.
Sæsonen er forbi for Leafs. Hitchcock er en glad træner.
Philadelphia vinder 3-2 efter sudden death.
- De havde nogle bøger? - Ja.
- ''Letters from lceland''. - Ja, det sagde De. Af Auden.
- Ja, præcis. - Altså ... Hvor ligger lsland?
lsland ligger midt i Atlanten. Det er en ø.
Verdens yngste land. Der er konstante udbrud ...
Vulkaner, jordskælv ...
Den ryster sig kontant.
- Skønt at komme fra et ungt land. - Det er du. Du er derfra.
Dit folk kommer derfra. De kom hertil sidst i 1800-tallet.
Du er derfra, Fiona. Og jeg underviser ...
Jeg underviste i myterne derfra. Nordisk mytologi.
- Så har jeg vel været der? - Nej.
Nå ... Hvorfor ikke? Var jeg ikke nysgerrig?
Du var meget nysgerrig. Meget nysgerrig ...
Du sagde altid, der burde være et sted, du kendte til, tænkte på -
- og måske endda længtes efter, men som du aldrig fik at se.
- Sagde jeg det? - Ja, det sagde du.
Jeg må se til Aubrey. Han vil nok gå en tur, vil jeg tro.
Tak for snakken. De er her vel i morgen igen, ikke?
Fiona, hvad laver du? Hvad laver du med Aubrey?
Han gør mig ikke forvirret. Han gør mig slet ikke forvirret.
Det var hyggeligt. Vi ses i morgen igen, ikke?
Går hengivenhed mellem beboerne nogen sinde for vidt?
Det kommer an på, hvad du mener. Problemet her er sjovt.
Det er ofte dem, der ikke har været venner -
- som knap ved mere, end at den anden er mand eller kvinde.
Man skulle tro, det var mændene, der ville i seng med damerne -
- men ofte er det damerne, der er efter mændene.
Misforstå mig ikke. Jeg hentyder ikke til Fiona.
Fiona er en dame, en fin dame.
- Nogle gange tænker jeg ... - Hvad?
- Om hun ikke bare lader som om. - Hvad?
At hun bare spiller. Måske som en straf.
Hvorfor skulle hun gøre det?
Begynder du at blive træt?
- Undskyld ... - Ja, hvad kan jeg hjælpe med?
- Fiona har en andens trøje på. - Ja, er den ikke fin?
Nej, den er smagløs. Hun ville aldrig vælge den.
De kan tale med den ansvarlige i mrs Anderssons afdeling.
Det er et under, at hun får ham op af stolen.
Går det?
Klarer du dig? Jeg kommer straks.
Fiona, jeg er din mand. Det er Grant, Fiona.
Vi har været gift i 45 år. Se på mig. Det der er ikke din trøje.
Vi har haft et godt liv sammen. Det er dine ord, ikke mine.
Det der er ikke din trøje.
Det er okay. Det er okay, det er okay.
Jeg kommer straks igen, og alt bliver godt.
Vi ses vel i morgen igen, ikke sandt?
Vær venlig ... at lade være ...
Vær så venlig at lade være.
De er meget ihærdig.
Jeg ville ønske, jeg ... Jeg ville ønske, jeg vidste ...
Vi ses vel i morgen igen, ikke?
Det går ikke så godt, vel? Det er ingen overraskelse.
Det, vi må håndtere, er ikke så nemt.
Jeg troede, jeg skulle være gift, til døden os skilte.
Du troede sikkert det samme. Men sådan gik det ikke.
Så jeg tror, du er her i en anden anledning.
Du kan sige det ligeud til mig.
Vil du tage Aubrey til Meadowlake? Måske kun på besøg.
Eller også kan jeg tage ham med. Det ville være i orden.
Hjemmelavede.
Virkelig?
Nej. Nej, det kan jeg ikke. Jeg vil ikke gøre ham oprørt.
- Forstår han ikke ''besøg''? - Han forstår alt.
Hvis jeg skal ulejlige mig, vil jeg tage ham med et sjovere sted.
Så hellere indkøbscentret, hvor der er børn.
Jeg skal gøre ham klar, få ham ind i bilen.
- Han er svær at styre. - Og hvis jeg gør det?
Det kan du ikke. Du kender ham ikke. Og han ville ikke tillade det.
Og efter alt det besvær, hvad ville han så få ud af det?
- Oigaret? - Nej ... Nej tak.
- Aldrig, eller er du holdt op? - Jeg er holdt op.
- Hvor længe siden er det? - 30 år, måske mere.
Jeg er holdt op med at holde op.
Jeg lovede mig selv at holde op med at holde op.
Så din kone er deprimeret?
- Hvad er det nu, hun hedder? - Fiona.
- Hvor gamle var l, da l mødtes? - Hun var 18.
Det var tidligt at blive gift.
- Det var ikke min idé. - Friede hun? Herligt. Hvordan?
Hun havde ikke just planlagt det. Vi ventede på færgen i Tobermory.
Det var trist og regnfuldt, og hun var i godt humør.
- Hun ville ikke høre på sure miner. - Hvad sagde hun?
Hun sagde: ''Tror du, det ville sjovt ...''
''Tror du, det ville være sjovt, hvis vi giftede os?''
- Hvad sagde du? - Jeg tog imod tilbuddet og sagde ja!
Jeg ville aldrig være væk fra hende. Hun havde livsgnisten.
lntet kan fjerne det, der er sket, og det, l har oplevet.
Det tror jeg ikke. Selv om noget forsvinder, er det tilbage.
Det er stadig det, der udgør jer.
- Det er underligt ... - Hvad?
Alt det med at være vanvittig forelsket. Begyndelsen.
Jeg hører mig selv fortælle det, og det lyder så ... afgørende.
Det er det vel. Men sammenlignet med, hvad vi havde til for nylig ...
Alt det virker så overfladisk nu på en måde.
- Her er ikke sjovt at besøge. - Undskyld?
- Her er ikke sjovt at besøge. - Pissedeprimerende.
- Ja, undskyld. - Det er i orden.
Fik du ikke besøg? Det må være totalt surt.
Det ville være totalt surt, men jeg bor her ikke. Jeg er på besøg.
- Hvem? Hvem af dem? - Den smukke kvinde derovre.
- Hende, der sidder hos sin mand? - Tja ...
- Det er nu mig, der er hendes mand. - Hvorfor sidder du så ikke derovre?
Jeg har lært at give hende plads. Hun er forelsket i den mand.
Jeg vil ikke forstyrre hende. Jeg vil vel bare se hende.
Sikre mig, hun har det godt, du ved.
Det må virke temmelig patetisk.
Gid, jeg var så heldig.
Kom nu.
Hun er her ikke. Hun er syg. Han er her heller ikke.
Jeg tog en bog med til dig. Den handler om lsland.
- Du kan måske se i den. - Tak.
Hvad er der, skat? Hvad er det? Jeg forstår.
Her ... Her, her.
Har du nogen indflydelse her? Jeg har set dig tale med dem.
Vi kommer til at se hinanden. Vent og se.
Det skal vi. Jeg besøger dig, og du besøger mig.
Jeg ville ønske, hans kone ville skynde sig at komme -
- og få ham væk herfra og forkorte pinen.
- Bør jeg blive? - Næ, hun er jo ikke syg.
- Som selskab? - De må lære at klare den slags selv.
Kort hukommelse er ikke altid så skidt.
Okay?
Fiona. Hun hedder Fiona.
Og hvad hedder du? Det fik jeg vist aldrig at vide.
Åh, undskyld. Jeg hedder Grant.
Hej, Grant. Jeg hedder Marian.
Nu, hvor vi ved, hvad vi hedder, kan jeg sige, hvad jeg mener.
Jeg ved ikke, om han stadig gerne vil se din ... Fiona.
Jeg spørger ikke, og han siger intet.
Men jeg vil ikke sende ham tilbage, hvis det er mere end det.
Jeg ønsker ikke, han bliver vanskelig. Jeg har ingen hjælp.
Det er svært. Har du overvejet at anbringe ham der permanent?
- Nej. Jeg beholder ham her. - Hvor ædelt af dig.
Synes du? Storhed er ikke, hvad jeg tænker på.
- Nej, men det er ikke let. - Nej, men jeg har intet valg.
Ender han der, forsvinder huset, og det er det eneste, vi ejer.
Og det betyder meget for mig, huset altså.
- Det er fint. - Ja, det er okay.
- Jeg har sat det i stand. - Ja, det kan jeg se.
Jeg vil ikke miste det. Jeg mister det ikke.
Firmaet lod os i stikken. De sagde, han skyldte dem penge.
Hvad jeg tror? Han var temmelig dum.
Men ... Jeg skal ikke spørge, så jeg holder bøtte.
Du har været gift ... Du er gift, så du ved, hvordan det er.
Og midt i det hele bliver han syg af en virus og ender i koma.
Og så var han fri af problemerne.
- Det er uheldigt. - Nej ... Sådan er livet.
- Man kan ikke slå livet. - Nej ...
Åh, hej.
- Vil du have, jeg læser for dig? - Jeg har ingen bøger.
Der er nogle her. ''Letters from lceland''.
''Er det ikke sådan, at hvor langt vi end vandrer i vor forfølgelse -
- hvor vores anger anklager, så vender vi tilbage til den enkle tro -
- hvorfra vi alle nedstammer.''
''Til hænder, fødder, ansigter. Børn er altid der og tager hænderne.''
''Selv når de er mest bange. De forelskede -
- ved ikke, om de skal gå eller blive.''
''Kunstnere og læger kommer oftest. Kun de gale kommer aldrig.''
''Læger bekymrer sig, når de er væk, om deres evne forsvinder.''
''Elskende har levet så længe med kæmper og nisser -
- at de genvinder troen på deres egen størrelse.''
''Og kunstneren beder så ømt: 'Lad mig finde alt, hvad der er rent'.''
''Kun det unikke er succes. Så lad mig erfare historiens billeder.''
''Alt, hvad jeg driver væk med tvivl og rejser. ''
''Dage og gårsdage er som lette kroppe. ''
Til mænd og kvinder blandt USA's styrker i Mellemøsten.:
Verdensfreden og et undertrykt folks håb er op til jer.
Hvordan kan de have glemt Vietnam?
Eksplosioner har dræbt otte irakere og en amerikansk soldat.
Værsgo. Næste gang samler du den bare op, ikke?
Hendes muskler svækkes. Bliver det ikke bedre, får hun en rollator.
Jeg prøver at få hende til at gå.
Når de får en rollator, mister de lysten til at gå uden.
Så går de kun, hvis de skal.
Du må kæmpe hårdere med hende. Du må opmuntre hende. Undskyld.
Værsgo.
Mrs Andersson, hvad med at komme på ekskursion?
De har bevaret det, som det var.
- Hvem? - De, der bor her.
Alt ...
Alt minder mig om ham.
Jeg var vel ikke nok.
Hvem, Fiona? Hvem minder alt dig om?
Jeg vil gerne hjem nu, hvis det er i orden.
Som De ved, tilbyder vi ikke udvidet pleje i stueetagen.
Jo, midlertidigt, hvis nogen ikke har det godt.
Men hvis de er avanceret for langt -
- må vi overveje at flytte dem derop.
- Har De Aubreys adresse? - Hvabehar?
Aubrey og hans kone. Hvor bor de?
Det var nok en fejl at anbringe ham der til at begynde med -
- men det var min eneste chance for at komme væk, så jeg tog den.
Men ... Nu ved jeg bedre.
Arbejdede din mand i en isenkræmmer, mens han læste?
Nej, det har jeg aldrig hørt om. Men jeg voksede ikke op her.
Nej, det troede jeg heller ikke.
Mange tak for din tid, Miriam.
- Jeg hedder Marian. - Undskyld.
Den skiderik.
Ja, og nogen kan jo kigge ind, en sygeplejerske for eksempel.
Nej, der er næppe meget om det, men ring endelig til mig. Okay.
Mange tak. Farvel ... Hej.
Jeg vil vist gerne spørge dig om 1 . sal.
- Bare så jeg ved lidt mere om den. - Den er for folk, der er helt væk.
Hvad gør de så? Hvad sker der efter det?
- Efter at de er helt væk? - Det vil du ikke vide.
Men nogle gange får de det tilbage. De sidder på værelset i et år -
- og så en dag: ''Hej, hvornår skal vi hjem?'' De er normale igen.
Men det varer ikke ved. Man tror, de er normale, men så er de væk igen.
Jeg har ikke engang spurgt til dig. Er du gift?
Teknisk set, ja ... Tre børn.
Faderen bor i Alberta, tror jeg. Og bliver måske rig. Jeg ved det ikke.
- Det må være hårdt. - Man taber pusten en gang imellem.
Men så må man jo tage sig sammen igen som alle andre.
Vore liv må virke enkle. Vi klarede livet uden store problemer.
Det, vi må lide under nu, hvor vi er gamle, tæller vel ikke rigtigt.
Det er det, du må tænke.
Hvordan ved du det? Hellere den, der bliver, end den, der forsvinder.
Du var vel ikke altid så hundeagtigt hengiven, vel?
Da du sagde, du undrede dig over -
- om hun måske straffede dig for noget -
- da havde du vel noget bestemt i tankerne.
Ved du ... Man ser meget i det her job.
Man ser afslutninger hele tiden. Og til slut -
- er det næsten altid manden, der mener, at ikke meget gik galt.
- Gad vide, om din kone er enig. - Det gad jeg også nok vide.
Det tror jeg på.
Hej, Grant. Jeg håber, jeg har fat i den rette.
Jeg kom lige på noget. Der er bal her på Legion lørdag aften.
Jeg er med i komitéen og må derfor tage en gæst ned.
Så jeg tænkte, om du var interesseret i det.
Ring, når du kan. 555-3457.
Jeg indså lige, jeg ikke sagde, hvem det var.
Du genkendte nok stemmen, accenten. Det er Marian.
Jeg duer ikke til telefonsvarere, men ved, du ikke er single.
Det erjeg heller ikke, men det skader ikke at komme lidt ud.
Nu, hvorjeg har sagt det, håber jeg, det er dig, jeg taler med.
Hvis du er interesseret, kan du ringe, ellers kan du lade være.
Jeg tænkte bare, du måske gerne ville lidt ud.
Det er Marian. Det harjeg vist allerede sagt.
Okay, hejsa.
''Hjertets begær er en proptrækker, skidt for folk.''
''Det næstbedste er af formel art: Dansens mønster.''
''Dans, mens du kan.''
Fiona, er der nogen mulighed for at slippe taget, tror du?
Hvis jeg slipper taget, rammer det mig bare hårdere næste gang.
Okay.
''Dans, for bevægelsen er enkel. Melodien hænger fast og slutter ej.''
''Dans, til stjernerne forlader tagspærene.''
''Dans, dans, dans, til du styrter.''
- Ja? - Hej, Marian.
Ja ...
- Der er du. - Her er jeg.
Tak.
- Hvad tænker du på? - Egentlig ikke så meget.
At stå på ski.
- Alpint? - Langrend.
Jeg er nok mere eventyrlysten, tror jeg.
- Hvad tænker du på? - Man ved ikke, hvordan det ender.
Man ved det næsten, men man kan aldrig være helt sikker.
Mr Andersson?
Mr Andersson, som De ved, må vi overveje at flytte Deres kone.
Hun har ikke været ude af sengen i to uger ...
Jeg kender til jeres politik. Jeg kender alt til jeres skide politik.
lgen fører Kristy mig tilbage til 1 . sal.
Til højre findes elevatorerne, og længere fremme -
- står en mand med bristet hjerte i tusind stykker.
Vi går hen mod Madeleines kontor forbi spisestuen.
Oannellonien var kold i går.
Jeg vil have et par colaer, vil jeg.
Ville det ikke være bedre, hvis ... Når vi går ud igen ...
... hvis du anbragte Aubrey på Meadowlake igen, bare den dag?
Hvad synes du?
At man nogle gange ... bare må tage en beslutning -
- om at være lykkelig.
Bare bestemme sig.
Ting er aldrig, hvad man håber. lkke for nogen.
Det eneste, der skiller mennesker ad, er -
- at nogle forbliver vrede -
- mens andre accepterer det, de stilles over for.
- Hvad slags er du? - Jeg var ret vred.
Men nu ...
Når jeg ser, hvad jeg står overfor ...
Nu tror jeg, jeg kan blive den anden slags.
En rigtig filosof, hvad?
Kan du ikke stoppe her? Vær sød at stoppe.
Jeg ved, hvad du gør.
Det ville være nemmere for mig, hvis du kunne lade som om.
Tror du, du kan gøre det?
Hvad var det, vi talte om?
Hun var den eneste i familien, der lærte tegnsprog.
Nu kan hun ikke huske, hvordan man gør, eller hvem hun er.
- Datteren? - Ja.
Hun er virkelig isoleret.
Jeg tænkte på dig. Plakattavlen ved kirken i Brantford?
Der, hvor de sætter alle de bibelske ting op.
Der stod: ''Det er aldrig for sent at blive den, du kunne være blevet.''
Det lyder ikke særlig bibelsk.
De er måske gået hen og blevet kreative.
Vi ses snart, Aubrey.
Må jeg få et øjeblik alene, inden du kommer ind?
For at forklare det?
Jeg fandt en smuk bog om lsland.
De burde ikke lade fine bøger ligge fremme.
Folk her er ikke altid ærlige.
Og jeg tror, de har blandet tøjet sammen.
Jeg går aldrig i gult.
Jeg synes, jeg husker, du har læst den her for mig.
Du forsøgte at få mig til at få det bedre.
Du kæmpede så hårdt.
Du er en vidunderlig mand. Jeg kan prise mig lykkelig.
- Fiona? - Du har været væk længe.
- Skal vi hjem nu? - Jeg har en overraskelse til dig.
Husker du Aubrey?
Navnet er smuttet.
Jeg er glad for at se dig.
Du kunne være kørt din vej. Bare kørt uden en bekymring i livet ...
... og have svigtet mig.
Sveget mig ... Svigtet mig.
Aldrig i livet.
Tekster: Martin Rendtorff www.sdimediagroup.com